![Кръвен център Кръвен център](https://www.iskra.bg/wp-content/uploads/2024/05/kraven-tsentar-snimka-6-696x495.jpg)
Днес тържествено бе осветен изцяло реновираният Център по трансфузионна хематология на Военномедицинска академия /ВМА/. Водосветът бе отслужен от отец Лъчезар от храма „Рождество Христово“ в столичния квартал „Младост“ и от архимандрит Силуан от манастира „Света Петка“ в село Бистрица.
Около 7000 души годишно са кръводарителите в Центъра, като половината от тях са военнослужещи и цивилни служители от военните формирования. Освен военните, наши посланици на живота, които застават зад благородната кауза, са стотици българи с големи сърца – пожарникари, артисти, спортисти, мотористи, служители на различни компании, политици и други.
За 30 години Кръвният център на ВМА отчита 130 000 кръводарявания – 52 000 под пагон и 78 000 „цивилни” кръводарители. Само за първите 5 месеца на настоящата година са извършени 3400 кръводарявания.
„Има с какво да се гордеем, освен чисто битовите условия, подновена е и апаратурата на центъра. Но най-важното е, че през всички тези години не сме оставили неосигурен с кръв и кръвни продукти нито един пациент от ВМА и не само, защото сме подсилвали и много други болници в страната“, подчерта проф. Румен Попов, ръководител на Центъра по трансфузионна хематология.
Началникът на ВМА генерал-майор проф. д-р Венцислав Мутафчийски, д.м.н., FACS добави, че реновирането на Центъра съвпада с 30-ата годишнина от неговото създаване.
„Колеги, всички вие винаги сте били в светлината на прожекторите, при това денонощно. Ние – като активни лекари, знаем какво означава да имаме нужда от кръв и кръвни продукти – това обикновено са спешни и животозастрашаващи състояния и тогава се радваме на това, че имаме вас. Кръвният център е най-стратегическото звено във ВМА. Ако вас ви няма, болницата е като дърво без корен. Бъдете здрави и удовлетворени от мисията, която изпълнявате“, обърна се той към служителите на Кръвния център.
Заради тежкия трафик: Димитър Главчев води новия турски посланик на ГКПП „Малко Търново“
[…] […]
[…] […]